Hvis det er sandt, frue -
- må du have være jordens skønneste skabning til at begynde med.
Barnabas, kender du reglen om lægers tavshedspligt?
Nej. Måske vil du være venlig nok til at belære mig?
Okay.
- Barnabas! - Åh, Victoria.
- Må jeg gå med dig? - Intet ville glæde mig mere.
- Kom du ned for at spadsere en tur? - Faktisk ledte jeg efter David.
Gad vide, hvor han gemmer sig. Vi er heldige, hvis han dukker op før jul.
Han er en prægtig knægt. Lige så nysgerrig og balstyrig, som jeg var.
Han forguder dig. Han taler sjældent om andet end dig og sin mor.
Tror du på, at han kan se hende og tale med hende?
En del af mig tror, at han er en ensom dreng, der søger trøst.
Men en anden del tror, at der er ting i denne verden, vi ikke forstår.
Ting som magi, død, skæbne.
Og så længe han er glad, betyder det så noget, hvad folk tror?
Vel talt.
Måske tager vi det for tungt.
De har bare sat fabrikken i stand og renoveret huset.
Vi har stadig rettighederne til 95 % af fangsten fra Grand Banks.
Han har ret. Det betyder intet for vores indtjening.
Betyder det intet?
Min tipoldemor grundlagde Angelbay for at vise familie Collins -
- at de ikke ejede farvandet.
At de ikke kunne tillade sig at se ned på os.
Bouchard-kvinderne har slidt og slæbt i to århundreder -
- og ofret deres liv for at bygge den her forretning op.
Så det betyder noget, de herrer.
Og jeg finder mig ikke i, at de røvhuller ødelægger det.
Ring og aftal et møde.
Sælge til dig? Aldrig.
Man kan ikke sætte pris på genoprettelsen af en families ære.
Jeg har nu tænkt mig at prøve.
BETAL TIL BARNABAS COLLINS 1.750.000 DOLLAR
Gør mine forretningsevner dig virkelig så nervøs?
At hypnotisere fiskere betragtes ikke som forretningsevner.
- Her er mine betingelser. - Og her er mine:
Fly straks til helvede.
Der skal selveste Asmodeus die ved dit sygelige bryst.
- Ingen taler som dig mere, Barnabas. - Nej, vel?
Jeg må sige, at jeg finder denne tidsalder mystificerende.
Giv mig én god grund til, at jeg ikke skulle dræbe dig omgående.
Jeg ville slå dig ihjel, hvis du forsøgte.
Umuligt! Det ville kræve barmhjertighed.
- Men du gjorde mig til et monster. - Vi er begge monstre, Barnabas.
To store fisk i en lillebitte dam.
Vi kan enten vælge at slås, indtil den ene af os dør...
... eller vi kan vælge at lave...
... små fisk sammen.
Lad mig være ærlig. Jeg var virkelig vred på dig de første 100 år.
Det var da sjovt at se din familie vride sig -
- og brænde væk som myrer under et forstørrelsesglas.
Og det var da morsomt at blive tilbedt, mens Collins-navnet døde hen.
At blive rig på deres bekostning.
Men på det seneste...
På det seneste har jeg bare været ensom.
Vi er anderledes end disse mennesker, Barnabas. Vi er bedre, end de er.
Det er derfor, jeg har savnet dig.
Du er den eneste myre, jeg ikke kunne få mig selv til at brænde.
- Hvad er det, du vil, Angelique? - Have din kærlighed.
Du elsker mig da stadig, ikke?
Et sted dybt inde i det kolde hjerte, der ikke slår.
Selv ikke Afrodite kunne udtænke en mere afskyelig forbindelse.
- Og hvis jeg tvinger dig? - Med hvad? En fortryllelse?
En lille dukke fyldt med nåle? Det er ikke kærlighed.
Med den her. Den krop, du engang tiggede om at få.
Jeg må indrømme, at de ikke er blevet én dag ældre.
Vi kan begynde på en frisk, Barnabas. Indgå våbenhvile. Blot du tager mig.
- Jeg er ikke den, jeg var engang. - Det kunne jeg ændre.
- Og hvis jeg nægter? - Så tager jeg alt det, du elsker.
Og jeg begynder med det lille væsen, du har et godt øje til.
Hende, der ligner Josette.
Jamen, så må jeg vel hellere, udelukkende for hendes skyld -
- besmitte dine mest intime og kvindelige dele.
Det tog vist en beklagelig drejning.
- Du virkede ikke særlig beklagende. - Jo...
Selv i døden har jeg åbenbart en svaghed for det levende kød.
Og i særdeleshed dit.
Sikke en kold måde at beskrive noget så hedt på.
Måske.
Men jeg kan aldrig give efter for din charme igen.
Tilgiv mig.
Hvis jeg ikke får dig, min elskede, så ødelægger jeg dig.
- Fem minutter mere. - Sikke et tåbeligt skuespil.
- En varulv. - En varulv?
Det er den eneste kanal, vi kan fange herude. Hvordan går det?
Jeg føler endnu ikke, at jeg er blevet mere menneskelig.
Giv det tid.
Tid har jeg uheldigvis til overflod, doktor.
Det er min yndlingsdukke. Hun hedder Lucy.
Det, jeg bedst kan lide, er hendes vilde, røde hår.
Se lige hendes røde hår.
Og det, jeg næstbedst kan lide, er hendes fine, lyserøde sløjfe.
Nej, lad nu være! Vil I ikke nok lade være?
WINDCLIFF SANATORIUM
Det er altså rigtigt! Mor! Far!
Mor! Kom nu, far!
Hjælp mig!
- Hjælp mig! - Hvad skal jeg hjælpe dig med?
- Et hvad? - Et bal.
- Og endda et prægtigt bal. - Et bal for hvem?
- Hele byen, naturligvis. - Ved du ikke, at hele byen hader os?
Et bal er en magtdemonstration.
Baller sørger for, at overklassen forbliver overklassen.
Det er jo det, jeg har sagt, at familien trænger til.
Javist. Familien Collins har altid holdt store og vidunderlige baller.
- Træk lige gardinerne for! - Barnabas har ret.
Det er på tide, at vi kaster lidt penge i grams.
Viser bønderne, at vi er på banen igen.
- Folk afholder ikke baller mere. - Gør de ikke?
De holder happenings.
Og sig mig: Hvordan bærer man sig ad med det?
Altså... først og fremmest skal man bruge en diskokugle.
Hvad det end er, så fremskaffer vi en.
- Og sprut. Masser af sprut. - Carolyn.
Der skal være alkohol nok til at fylde en skonnerts skrog.
Og... Alice Cooper.
Jeg synes, jeg mindes en Alice Cooper fra min ungdom.
- Opholder hun sig i Collinsport? - Det kan man ikke just sige.
Hun bliver ikke desto mindre inviteret.
Godaften.
- Tak for invitationen. - Velkommen til Collinwood.
Det må jeg give dig. Det her er en happening.
Nu mangler vi kun Alice Cooper.
Måske burde du se nærmere på aftenens underholdning.
Det er den grimmeste kvinde, jeg nogensinde har set.
Master David. Hvor er garderobedamen?
Min far taler med hende derinde. Han bad mig om at holde folk væk.
Det gjorde han sikkert, og det har du klaret fortrinligt.
Men synes jeg, at du skal gå ind og se Alice Cooper med de andre.
- Men far sagde... - Gå nu ind og se den Cooper-kvinde.
- Du havde ret. Det smager godt. - Du fortjener det bedste, skat.
- Hvem var den unge? - Det aner jeg ikke.
Og nu... kom her.
Mor, hvor er far?
Han har været væk så længe. Kommer han nogensinde hjem?
Hvad i alverden laver du udenfor? Du risikerer at fange en forkølelse.
Jeg har fanget det eneste, der betyder noget. Dit blik.
Jeg har undertrykt min kærlighed af frygt for, at den ikke blev gengældt.
Jeg har ikke fortalt en sjæl om mine følelser.
- Nå, nej. Kun om mine 'fødehofter'. - Ja, altså...
Jeg ved ikke hvorfor, men jeg føler, at jeg kan fortælle dig alt.
- Som om jeg har kendt dig altid. - Ja.
- Det er næsten hypnotisk. - Ja.
Men den form for tricks har jeg ikke anvendt for at vække din lidenskab.
Jeg ved ikke, hvad det er, men noget drog mig hertil.
Her til Collinsport. Og til dig.
Min kære Victoria.
- Vækker min lugt anstød? - Nej, nej.
Undskyld. Det er er bare...
De mennesker, jeg elsker, elsker ikke altid mig.
Min egen familie sendte mig væk. Gemte mig af vejen.
Det var lettere end at have en datter, der var anderledes.
Som var forbandet.
Forbandet, fordi jeg så ting, som andre små piger ikke så.
Det var ensomme og smertefulde år for et barn.
Lig stille, Maggie. Det gør kun ondt et øjeblik.
Men trods alt mistede jeg aldrig min frie vilje.
Eller behovet for at mærke solen på mit ansigt.
Jeg drog ud for at finde et nyt hjem. Et nyt liv langt væk fra smerten.
GUVERNANTE SØGES TIL PROMINENT FAMILIE I MAINE
Men jeg havde aldrig troet, at jeg ville blive så lykkelig.
At forråde sit eget kød og blod, fordi hun havde særlige evner.
Nej, Victoria. Det er utilgiveligt.
Og dine forældre fortjener at koge i helvedes evige svovl.
Hej... Du er ikke inviteret.
Men...
Næsten hele mit liv har jeg ønsket et sted at høre til.
Et sted, hvor jeg kunne føle mig hjemme. Føle mig elsket igen.
Og det sted fandt jeg her på Collinwood.
Og her.
Behandlingen må fremskyndes. Jeg har akut brug for at blive menneske igen.
- Jeg kan forklare. - Åh gud!
Du forsøger ikke at gøre mig til et menneske.
Du bruger mit blod for selv at blive udødelig.
Du har fået en gave, Barnabas. Den bør du ikke holde for dig selv.
Familien Collins gav dig husly og nærede tillid til dig.
- Og den tillid har du forrådt. - Undskyld.
Jeg vil bare ikke blive gammel. Jeg vil være smuk igen.
- Jeg vil leve evigt ligesom dig. - Det kan ikke komme på tale.
En stærk mand indeholder omkring 5,5 liter blod -
- som jeg... tilgiv, at jeg praler... kan fortære på blot 7,5 sekunder.
Men dig, mit kære lille fnug -
- kan jeg forvandle til en tom kapsel på mindre end fem.
Du må ikke dræbe mig. Du er en god mand. En gentleman.
- Tilgiv mig. - Kære frue...
Jeg er hverken god eller blid. Og jeg tilgiver aldrig.
Jeg bør advare dig, Willie. Nævner du det her for en levende sjæl -
- slår jeg dig ihjel på den mest ubehagelige maner.
Bare rolig, mr. B. Jeg har aldrig brudt mig om den møgkælling.
Kom nu. Jeg ved, du er her.
- Smukt håndværk, ikke sandt? - Jeg ledte bare efter...
Den her?
Der er intet, der er værd at stjæle.
Elizabeth bruger det desværre til badmintonudstyr.
Det var det, jeg ledte efter.
Hvad er du?
Jeg gør nu noget så frastødende -
- at det gør mig fuldkommen syg inderst inde.
- Jeg giver dig et valg. - Hvilket valg?
Du kan blive på Collinwood og hellige dig rollen som den hengivne far -
- som David så desperat ønsker og fortjener.
- Eller? - Eller også rejser du.
Med penge til at leve dit tyvagtige, egoistiske liv et andet sted.
Hvor i alverden er dr. Hoffman, når vi har brug for hende?
Det må du nok spørge om.
Der er ild i dig, Barnabas.
- Jeg kræver forbandelsen hævet. - Du kommer for sent.
- Hvad er det? - Den eneste, du drikker nu om dage.
- Hvor stammer det fra? - Ikke fra nogen, du kender.
Det lover jeg.
Jeg vidste, at du ville tigge mig om at gøre dig dødelig igen.
Nu hvor dr. Hoffman ikke længere kan give dig blodtransfusioner.
Ja... det var en skam -
- at hun skulle af sted på forretningsrejse så pludseligt.
Interessant.
Jeg kender ikke mange, der holder forretningsmøder på bunden af havet.
- Hun løj. Hun stjal mit blod. - Er vi ikke en anelse hykleriske nu?
At lyve og stjæle blod er vist ikke helt fremmed for dig.
Ja, jeg dræbte dr. Hoffman.
Og arbejderne og de søde, ubarberede, unge mennesker.
Men du skal vide én ting:
For hvert liv, jeg tager, dør et stykke af min usle sjæl.
Jeg dræber kun, fordi jeg er tvunget til det.
Tvunget af din trolddom. Din forbandelse.
- Hvorfor har du gjort det imod mig? - Det er en skam.
Hvis du havde været klog nok til at elske mig, havde jeg ladet hende gå.
Udtryk dig klart, din slange!
Jeg har en gang før sendt din kæreste ud over klipperne.
Hvorfor skulle jeg ikke gøre det igen?
Jeg har et forretningsforslag, Barnabas. Mit sidste tilbud.
Enten går du med til, at vi styrer min lille dam sammen -
- som partnere og elskede... Eller også ryger du tilbage i kisten.
Jeg har på forhånd forberedt mit modtilbud. Det lyder således:
Du kan placere dine læber på min bagdel og kysse den gentagne gange.
Sovende flamme, kom mig til hjælp. Blus atter op til dåd.
Gør natten lys som dagen selv, og brænd så levende og kåd.
FARE HØJSPÆNDING
Hvad...
Det var måske en kende hårdt at lukke dig inde i en kasse i al evighed -
- så hør nu her: Jeg ødelægger alt, hvad du elsker
Og så tænker du lidt mere over det med os to.
Vi ses om et par århundreder, min elskede.
Fortvivl ikke, Barnabas. Vi slipper endnu en gang fri af dette mareridt.
Måske går der kun et par årtier denne gang.
Hallo?
Hallo! Jeg kan høre dig!
Herre, du milde! Frygt ej, hvem du end er. Jeg gør dig intet ondt.
Hvilket år er det? Hvor mange århundreder har jeg...
- Hvor længe er der gået? - Cirka 20 minutter.
Master David, hvordan i alverden vidste du, at jeg var fanget?
Det fortalte min mor mig. Du tror sikkert, at jeg er tosset.
Slet ikke, unge mand.
Onkel Barnabas? Hvorfor har du dameundertøj i ansigtet?
Tag dig ikke af det. Hvor er din familie? Og Victoria?
Jeg har ikke set Vicky, men de andre er inde for at se fabrikken brænde.
Vi må redde dem! Hurtigt! Master David!
Måske vil du løsne mine lænker først?
Hank, vi har brug for hjælp fra Portland hurtigst muligt.
- Få de mennesker væk. - Træk jer tilbage!
Træk jer tilbage!
Du godeste! Miss Elizabeth får et flip!
- Vi er nødt til at tale sammen. - Ikke nu. Byen står i flammer!
Du vil altså ikke høre beviset på, at familien Collins huser en morder?
Ja, jeg dræbte dr. Hoffman.
Og arbejderne og de søde, ubarberede, unge mennesker.
Det var pokkers! At tænke sig, at hele byen er opkaldt efter dem.
Barnabas har formentlig allerede forladt byen.
Og jeg vædde på, at du finder flere af hans uskyldige ofre derinde.
Familien Collins har genopbygget deres forretning ved hjælp af mord.
Og det slipper de ikke godt fra i min by!
Der er en af dem! Han startede nok branden for at dække over sin chef.
- Jeg skulle også videre. - Hvor skal du hen?
Willie! Hvad i alverden er der sket?
Brand! Mord! Vred pøbel! Løb!
Gå indenfor, David.
Liz... det gør mig ondt.
Vi er nødt til at tage jer med. Jer alle sammen.
Bill... familien Collins grundlagde byen her.
Vi byggede den med vore både og vore net.
Med vore ofre og vort blod. Er det så den tak, du giver os?
I har skjult en morder! Anhold dem!
Jeg følger frivilligt med og tager den straf, der venter mig -
- på betingelse af, at intet ondt rammer min familie.
Bliv, hvor du er!
Og på betingelse af, at miss Bouchard følger med mig -
- for hun er lige så stort et moster, som jeg er.
Måske er det bedst, hvis vi begge ødelægges.
Mr. Collins! Træd tilbage! Jeg advarer dig!
Gør det bare. Slagt mig. Vis dem, hvad du er!
Nej... Jeg vil vise dem, hvad vi er.
- Hvad har den mand gjort ved Angie? - Det er ikke ham, det er hende.
Hun er en heks.
Undskyld mig.
Du skal igennem mig først, dame.
Godt, alle sammen. Gå bare hjem. Her er intet at se.
Du burde have elsket mig, Barnabas. Så var intet af det her sket.
Jeg burde havde ødelagt dig! Du har kun bragt mig elendighed.
- Jeg gav dig mit hjerte! - Du har intet hjertet.
Det er dig, der er forbandelsen! Kvinder går under af at elske dig.
Josette, dr. Hoffman. Og din elskede Vicky.
Jeg kræver, at du hæver forbandelsen over hende.
"Kræver? " Du giver mig kvalme.
Forbier!
Din vulgære, afskyelige slange. Jeg følger dig til helvedes port!
Forsvind fra mit værelse!
Angelique! Forsvind fra mit hjem!
Dit hjem?
Ikke mere hekseri.
- Jeg tilbad dig! - Du plagede mig!
- Jeg forgudede dig! - Jeg foragtede dig!
Fint.
Hvis Collins-blod byggede huset her, så lad os bade i det.
- Lad os være i fred! - Carolyn?
Åh gud, Carolyn.
Jeg er en varulv. Gør nu ikke noget stort nummer ud af det.
Vuf.
- Hvad har du gjort ved min datter? - Jo, Liz...
Jeres perfekte stamtræ manglede lidt substans -
- så jeg sendte varulven, der bed Carolyn i vuggen.
Og så gjorde jeg David så godt som forældreløs -
- da jeg sendte hans mor til havets bund.
Og med hensyn til dig, min elskede, så dræbte jeg dine forældre.
Jeg forbandede din familie, Barnabas. De skilte os ad.
De forstod aldrig, at vi er ens. At vi er skabt for hinanden.
Lad ham være i fred.
Jeg tror, jeg dræber dig først, forældreløse.
Se at komme væk, David!
- Det er mig, du er ude efter. - Jeg er ude efter jer alle.
Jeg advarer dig. Det her er din sidste chance.
- Lad os være i fred. - Hvad gør du, hvis jeg nægter?
Ikke noget. Men det gør min mor.
Løb!
David, kom nu!
Kom nu, Willie!
Det er altså sådan, det ender.
Så stille... Næsten, som om du sover.
Der var en tid, hvor jeg kunne have elsket dig.
Vi kunne have tilbragt evigheden sammen.
Det kan vi... stadig.
Du har aldrig ønsket min kærlighed. Du ønskede at eje mig.
Nej... Jeg elsker dig, Barnabas.
Du kan ikke elske, Angelique.
Dét er din forbandelse.
Tag det.
Victoria!
Hun sagde: "Widow's Hill."
- Hvad gør vi nu? - Det, vi altid har gjort.
Overvinder det.
- Jeg troede, jeg havde mistet dig. - Du har mistet mig.
Jeg lever i lyset, Barnabas. Du lever i skyggen.
Jeg bliver gammel og dør, mens du vil leve evigt.
- Vi finder en udvej, min elskede. - Der er kun én udvej.
Nej, jeg vil ikke se dig lide, som jeg gør. Aldrig.
Nej!
Åh, Victoria. Min søde Victoria.
Victoria?
Josette.
Det siges, at blod er tykkere end vand.
At det er det, der definerer os. Binder os sammen. Forbander os.
Mit navn er Barnabas Collins...
... og min forbandelse er endelig blevet brudt.
Dedikeret til mindet om DAN CURTIS
[Danish]